לפדות את הכסף?
הדילרית לוקחת קלף נוסף.
- אני מתנצלת. - לעזאזל.
- ביטוח -
מחקר שוק מורה
שאפשר לפנות שולחנות מהר יותר ב-30 אחוז ולהרוויח בזכות המכשיר החדש.
רואה?
את לא צריכה לערבב.
אני אוהבת לערבב.
אבל אין צורך בזה.
בוא, טמבל.
- הסוף לחרקים -
- הורג חרקים ברגע המגע -
הדילרית מפסידה.
אפשר?
בבקשה.
אסימונים ב-200.
סליחה, אפשר לקבל ג'ין וטוניק, בבקשה?
זה המשקה שלך?
את המשקאות הטובים מבינים לפי השם.
אם תזמיני מנהטן, אין לדעת מה תקבלי,
אם תזמיני ג'ין וטוניק או ג'ק וקולה,
זה לא רק שם, זו פקודה.
כמה זמן את עובדת כאן, לורה?
ארבע שנים, קצת יותר.
כך שילמתי את שכר הלימוד ואת שכר הדירה.
חוסר מזל.
- אנוביס מאת סטיב מינטי -
תודה.
רוב תודות.
הדילרית מפסידה.
בסדר.
שמעי, חבר אמר לי פעם
שהרגעים שבהם כולם שותקים בבת אחת
קורים רק כשמחוג הדקות מראה 22 או 20, אין לי מושג למה זה קורה,
אולי מעופפות רוחות רפאים מעלינו, אבל תראי את זה.
ו-20 דקות. אל תעשה את זה.
סליחה?
ארבעת המטבעות שלקחת הרגע.
זו לא וגאס של שנות ה-80, הם לא יסתפקו בשבירת היד שלך.
הם יתבעו אותך וידרשו עונש מרבי.
יש מצלמה שם, מצלמה שם, אחת שם.
הזקנה עם חולצת הצבים שמאחוריך היא לא סבתא.
לדילרית יצא 16, אדוני.
הם שדרגו את המערכת ממצלמות חד שולחניות לפני שישה שבועות
כשחברת הביטוח הראתה להם דברים בסגנון שלך.
אז סיים את המשקה שלך,
שחק עוד יד אחת
ולך.
חוסר מזל.
היי.
חשבתי שתעזוב מהר יותר.
המתנתי לך.
אוי, לא.
הייתי עלולה להיות בתחילת המשמרת. היית עלול להמתין זמן רב.
לא, היפות עובדות תמיד בין שמונה לארבע.
למה עזרת לי?
כי נראית לי נחמד מאוד.
לא נכון. נראית לי קצת שמוק.
אתה יהיר מאוד וחסר מזל קצת, אז...
זו הפעם הראשונה שניסית לשדוד קזינו?
קזינו? כן.
אתה לא טוב בזה במיוחד. קלטתי אותך מרחוק מאוד.
בפעם הבאה איש לא יקלוט אותי.
בסדר? אכין תוכנית טובה יותר ואולי אמצא שותפה מבפנים.
אתה מנסה לגייס אותי?
את עשויה להיות גנבת ברמה עולמית.
איש לא חושד באנשים שנראים כמוך.
איך אני נראית?
כמו אחת שצריכה רק לבקש כדי לקבל מה שהיא רוצה.
מה את אומרת?
את בטח מכירה את המקום היטב.
נעשה עסקה הוגנת, תקבלי 50 אחוז מהשלל.
בסדר. שיהיה לך בהצלחה בפעם הבאה.
רק רגע.
אני מצטער.
אני חייב לך.
- אתה לא. - אני מרגיש מחויב.
- הרשי לי להזמין אותך לכוסית. - אני שותה בחינם בפנים.
המשקאות מחורבנים שם.
בואי נלך למקום אחר.
אני לא רוצה ללכת למקום אחר.
אני רוצה ללכת הביתה.
אז קחי אותי לבית המזוין.
היי.
את בסדר?
מה?
כן.
אז אתה באמת גנב.
רק קפה.
יש לך ג'קוזי.
את משתמשת בו?
כן.
אתה יכול להיות קוסם עם מיומנות כזו.
לא. אני לא אדם של במה.
כן, שמתי לב.
אם היה לי את הכישרון הזה ואת העבודה שלך,
הייתי מרוויח בגדול.
אם היית עובד בעבודה שלי, מה היית עושה?
ובכן...
נקודת התורפה.
צריך רק אחת.
לרוב היא תשומת הלב של אנשים.
תראה לי.
תודה, אחי.
איזה חתיך.
בעשר שנים רובי לא הביט בי כך מעולם.
אם תמשיך להתעלם ממנו, הוא רק ירצה עוד.
אפשר ללמוד מזה משהו.
לסבתא שלי היו חתולים תמיד.
היא אמרה שהם רואים רוחות רפאים שאנחנו לא רואים,
ומזהירים אותנו מגנבים.
כן?
היי.
אני חושב שהחתול שלך מקולקל.
אתה לא חושש ממה שיקרה אם תמשיך לגנוב?
בעולם הבא?
שאפר יותר מדי דיברות?
לא, אני מתכוונת לכלא.
אתה מאמין בעולם הבא?
אני לא יודע.
אימא שלי האמינה.
היא הייתה בטוחה בזה.
היא נהגה להגיד,
"אני רק יודעת שיש יותר ממה שאני יודעת."
אני חושבת שזה נשמע נבון משזה באמת.
בסדר, חכמולוגית.
אז את יודעת מה קורה אחרי שמתים?
- כן. - בסדר, מה?
נרקבים.
כשמתים, נרקבים.
את בטוחה?
כן, זו מערכת קבועה.
לפיזיקה אין חופש בימי ראשון.
אז את לא מאמינה בדבר?
אין במה להאמין.
האמן לי. בדקתי.
ההורים שלי האמינו בכל דבר.
האב, הבן, רוח הקדוש, רוח מלאה באור האלוהים.
בת כמה היית?
הם לימדו אותי הכול, פסוק אחר פסוק.
הלכתי לישון בכל ערב בעולם מלא קסם שהכול אפשרי בו.
ואז יום אחד גיליתי שסנטה לא אמיתי,
ואז פיית השיניים לא אמיתית.
אין חווה בצפון לכלבים זקנים.
ואז התחלתי לקרוא ספרי היסטוריה וגיליתי שישו לא אמיתי
וכל דבר שהפך את העולם
לקצת יותר ממה שהוא הוא רק...
סיפורים, שמן נחשים, אבל גרוע יותר כי נחשים הם אמיתיים.
רציתי מאוד לזכות שוב בקסם, אבל...
יום אחד פשוט השלמתי עם העובדה שאי אפשר
כי החיים פשוט לא מעניינים במיוחד.
אל תביט בי כך.
איך?
כמו כלבלב אבוד.
זה היה כיף, פאפי.
הכיף רק מתחיל.
בואי הנה.
לא, בחורים פשוט לא קולטים.
הם חושבים שקרב מגע זה קטע יהודי.
זה קטע של מוח.
יעילות מרבית, שימושיות מרבית,
איך לפרק את היריב בכל מצב אפשרי.
אולי זה קטע יהודי, הם באמת שרדו כל מיני דברים.
מעבר לזה, זה אימון כושר מטורף.
אתה בין עבודות.
בוא לחדר הכושר שלי. עבור שיעור אחד אצלי.
- אלמד אותך להילחם. - אני יודע להילחם.
לא בקרב מגע.
אני מתאגרף.
אתה טוב?
אתה מלמד?
- קזינו השושלת ה-26 -
- בר -
אלך לסופר אחרי העבודה. צריכה משהו?
רגע, בעצם כן.
תרסיס נגד חרקים.
בסדר.
היי.
מה?
רוצה קפה?
קפה?
קדימה, בוא לשתות.
קדימה. בוא.
אני צריכה שתשב.
אנחנו בהריון?
פאפי, שב.
הדברים שאגיד עלולים להישמע לך לא הגיוניים,
אבל יש סיבות הגיוניות לכך שאגיד את זה וגם אעשה את זה.
אז אמרי את זה ובואי נדבר על השאלה אם כדאי לעשות זאת או לא.
אתה זוכר שביקשת שאהיה השותפה שלך מבפנים?
את רוצה לשדוד את הקזינו?
אני חושבת שאני צריכה.
לא קיבלתי את ההחלטה בקלות ראש.
פסלתי אפשרויות אחרות בזו אחר זו לפני שקיבלתי את ההחלטה הסופית.
ייתכן ש "סופית" היא לא המילה הנכונה.
אנחנו מנהלים דיון או שאת אומרת לי?
יש מרחב תמרון מסוים.
זה צעד נואש.
זה ממש צעד דפוק ונואש.
את אומללה? כי אני מאושר.
אני מאושר בזכותך.
כן, אני רואה שאתה מאושר,
מהצד הזה, מהצד הלא נכון,
ואני חושבת שאולי אני נוטרת טינה על כך שאני לא מאושרת,
לא נוטרת טינה לך, פשוט נוטרת טינה.
את עוד אוהבת אותי?
כן, אני אוהבת אותך.
אני פשוט לא מאושרת.
ולשדוד את הקזינו ישמח אותך?
אנחנו כמו ספר היסטוריה.
אנחנו עובדה מבוססת, אנחנו לא משתנים.
אנחנו גרים בעיירה שגדלתי בה,
בבית המחורבן של סבתי המתה.
לך יש עבודה מחורבנת, לי יש עבודה מחורבנת.
ואני רוצה יותר מזה.
אהיה מאושר
גם אם אגור בקופסת קרטון מתחת לכביש המהיר כל עוד אני איתך.
זה מייצג כישלון מבחינתי.
- אני מייצג כישלון מבחינתי? - לא.
אם כבר, אתה טוב מדי בשבילי.
אני הבחורה שהביאה הביתה גנב.
אני לא הגנב.
- בסדר? לא עוד. - לא ברגע זה,
- אבל על זה אנחנו מדברים. - על מה אנחנו מדברים?
אני עובדת שם כבר שמונה שנים.
אני יכולה להגיד לך כל דבר שכל אדם בבניין הזה
יעשה ומתי הוא יעשה זאת.
אני יכולה להגיד לך מה הם מחפשים, אני יכולה להגיד לך מה הם רואים.
שמונה שנים של התנהגות צפויה.
בלילה שנפגשנו,
נכנסת לקזינו עם השאיפה הנכונה,
אבל עם תוכנית טיפשית.
לי יש תוכנית מחוכמת. יש לי תוכנית מושלמת.
אין סיכוי שתיתפס.
איך נתפסת?
חוסר מזל.
הגיעה משטרה.
הם לא אמורים היו לראות זאת.
הם לא אמורים היו לדעת. משהו השתבש.
זה קרה, בסדר? התוכנית לא הייתה מושלמת.
התוכנית הייתה מושלמת. זו הייתה תוכנית מושלמת.
מישהו דפק אותנו.
דיברתי עם אדלשטיין הבוקר.
- חרא, אמרתי לך לא לעשות זאת. - הוא סיפר לי על העסקה.
- לא אסכים לה. - לא אקבל יותר משלוש שנים.
אשב שנה וחצי ואתה תקבל את אותו העונש.
- לא. - אתה תקבל את אותו העונש,
ואז נחזור לחיים שלנו בעוד שנה וחצי, אולי פחות.
את לא תשבי בכלא.
אני ביקשתי ממך לעשות את זה.
ביקשתי ממך לעשות את זה ועשית את זה.
ואם לא הייתי מבקשת, היית יושב על הספה עכשיו.
כן, אבל אני הסכמתי.
בסדר? את ביקשת, אבל אני הסכמתי.
אני עשיתי את זה. אני נתפסתי. לא את. זה המזל שלנו.
אתה תקבל שש שנים. שש שנים.
אשתחרר אחרי שלוש.
אעמוד בזה.
אם את תחכי לי בחוץ, אוכל לעמוד בזה אם את תוכלי.
היי.
תוכלי לחכות לי?
כן.
- הלו? - יש לך שיחת גוביינא
ממתקן הכליאה הפדרלי וודוורד.
- שיחה נכנסת -
- כלא וודוורד -
הלו?
- הלו? - יש לך שיחת גוביינא
ממתקן הכליאה הפדרלי וודוורד.
הכול טוב.
- אורח -
לך תזדיין, טמבל.
כן, טיפלתי בו.
קברתי אותו בחורשה מאחור וסימנתי את הקבר באבן,
למקרה שתרצי לבקר אותו.
זה חוקי?
פשוט קוברים חיות בחצר?
כן. כן, זה בסדר.
את צריכה לראות כמה חיות יש לנו בחצר.
אני פשוט שמח שזכיתי לעזור.
שנינו, אודרי ואני.
היי.
אל תישארי לבד כאן הלילה.
בואי לישון על הספה.
לא, אני בסדר כאן.
חרא.
אפילו לא חיבבתי אותו.
אני יודע שזה מבאס.
גם אנחנו מתגעגעים אל שאדו.
אתם החברים הכי טובים שלנו, את יודעת?
- החתול מת הרגע. - אני לא יודע למה עשיתי את זה.
אני שיכורה ובודדה והחתול המזוין שלי מת הרגע.
- חרא. אני מצטער. - אני מצטערת.
אתה...
מצטער?
אמרתי לאודרי שאת צריכה להזיז כמה רהיטים, אז...
למה אמרת את זה?
כי רציתי לפגוש אותך שוב.
קדימה, רובי. תגיד את מה שאתה מתכוון אליו.
אני לא יודע.
רצית לבוא לכאן ולזיין אותי עוד? זה מה שאתה רוצה?
כן.
אמש היה עניין חד פעמי.
היית שם, ותודה, אבל לא נעשה את זה.
עשינו את זה, וזה קרה.
ועכשיו אני מחכה לשאדו.
אני מבין.
את מחכה לשאדו.
אתה באמת מבין?
כן.
חזור על זה.
את מחכה לשאדו.
בסדר. תיכנס.
יש לך שיחת גוביינא ממתקן הכליאה הפדרלי וודוורד.
- הלו? - אני אוהב אותך.
יש לי תחושה מוזרה.
גם אני אוהבת אותך.
מה מוזר לך?
אני לא יודע.
מזג האוויר.
כאילו יש לאוויר עצירות,
ואם היה מוציא סערה, הוא היה בסדר.
יש מילה מיוחדת לסוג החרדה
שנגרמת בגלל אוויר עם עצירות.
נחמד כאן,
העצים מלאי ניצנים.
יהיו עליהם עלים כשתחזור.
חמישה ימים.
מאה ועשרים שעות עד שתהיה בבית.
הכול בסדר שם, נכון?
הציפייה לנפילת השמיים מלחיצה יותר
מהנפילה שלהם עצמה.
והם לא נופלים.
כן, אז אין בעיות.
הכול בסדר.
רובי יבוא.
אנחנו מתכננים את מסיבת ההפתעה שלך,
לכבוד השיבה הביתה.
מסיבת הפתעה?
שאתה לא יודע עליה.
בכלל לא.
אני אוהבת אותך, פאפי.
גם אני אוהב אותך.
התלבש.
אעזוב את אודרי.
כן.
ואת תגידי לשאדו. הם יכעסו, אבל הם יבינו.
או שישתגעו מזה. לא אכפת לי.
לא אעשה את זה.
אתה לא תעשה את זה.
שאדו חוזר בעוד חמישה ימים
- ואני אקבל אותו. - אבל את לא אוהבת אותו.
כן, אני כן.
לא כמו שהוא אוהב אותך.
דיברנו על זה, רובי.
ידעת שיש לזה תאריך תפוגה, הסכמת לתנאים.
אז הרגשתי אחרת.
אני לא.
- זה לא נכון. - אלוהים אדירים, רובי.
אתה צריך לראות בזה רק זיכרון מתוק.
כמו סוד שובב.
משהו שתוכל לחשוב עליו כשתהיה זקן ותחשוש
שלא עשית דבר בחייך.
עשית.
זיינת מהצד ולא נתפסת.
זה היה כיף גדול.
זה כל מה שזה היה?
סתם כיף?
שמע, רובי.
זה חייב להסתיים,
וזה חייב להסתיים הלילה.
היית מתוק מאוד.
היינו מתוקים מאוד זה לזה,
אז רק...
בוא נוודא שגם הפרידה תהיה מתוקה, בסדר?
היי.
אתה מסרב?
סע.
אני מתה על השיר הזה, אתה מוכן לשיר לי אותו?
את רצינית?
"לקחתי את התיק שלי
ויצאתי לחפש מקום להסתתר בו
כרמן
שטן
הולכים זה לצד זה
אמרתי, 'היי, כרמן
בואי נלך העירה'
היא אמרה, 'אני צריכה...'"
מי אתה, לעזאזל?
היית בחיים, לורה מון.
עכשיו את מתה, לורה מון.
נסיבות מותך מחייבות אותי.
עליי לקחת את לבך.
עליי לשקול את לבך.
לעומת נוצה?
אני כבר יכולה להגיד לך מי ינצח.
חייתי את חיי לטוב ולרע,
אבל ברור שלבי לא קל כנוצה.
לאן אתה הולך?
לאן אני הולכת?
את רק חולפת.
לאן אני חולפת?
בחייך לא האמנת בדבר.
את תלכי אל שום דבר.
את תהיי אבודה.
תהיה אפלה.
ושלווה?
תהיה אפלה.
אתה יודע מה? לא.
אין לך מקום אחר להיות בו.
לא אכנס לשם. אני רוצה לחזור.
גופך כבר הוזז,
הוא נחתך על ידי הרופאים שבחנו את האברים שלך.
האהובים שלך כבר בחרו לך
בגדים שיכסו את הריקבון שלך.
את כבר באדמה.
הזילו עלייך דמעות.
ואיש לא שואל אותי?
המוות אינו פתוח לדיון.
כמה לדעתך באו לפנייך
עם הבטחות, איומים והצעות לתהילה, זהב ואהבה?
באיזו זכות את מרחיקה אותי מחובתי?
את רק בת תמותה, אפילו לא אחת שראויה להיזכר.
את תלכי אל האפלה ואשכח שפגשתי אותך אי פעם.
זין...
אלוהים אדירים, זה דוחה.
חרא.
- ברוך שובך הביתה, שאדו -
לורה?
היי, אודרי.
אודרי.
אודרי, אל תתקשרי למשטרה.
צאי מהבית שלי, זונה זומבית!
אודרי, בבקשה, אל תתקשרי למשטרה, בסדר?
- אני נכנסת עכשיו. - לא!
אני נכנסת עכשיו, בסדר?
לא!
היי, אודרי.
אודרי.
מה? לכי מכאן! מה את, לעזאזל?
אודרי, זה היה מביך גם בנסיבות אחרות,
אבל זה מביך במיוחד בנסיבות האלה.
ובכל זאת, אני חייבת להשתמש בשירותים שלך.
מה?
בבקשה, לא.
- זה בסדר. - לא!
- אלוהים אדירים. - זה בסדר.
זה נוזל חניטה.
הוא יוצא מכל החורים שלי.
זה דוחה. תסתובבי, בבקשה.
תסתובבי.
איך ייתכן שאת כאן?
אני לא יודעת.
אבל את יודעת שאת מתה, נכון?
הנחתי שכן.
את מתה עכשיו או שאת משהו אחר?
אני חושבת... שהאפשרות השנייה.
זו רדיפה? את רודפת אותי?
לא בכוונה.
הייתי זקוקה לציוד מלאכה.
לורה?
כן, אודרי.
מה הדבר האחרון שאת זוכרת לפני מותך?
כן.
רובי מת?
כן.
הוא עדיין מת?
הוא...
כלומר, הוא היה מת.
לא פגשתי אותו מאז.
אני לא יודעת מה אתם עושים עכשיו.
מתברר שלא ידעתי מעולם.
את יודעת מה עשינו.
אני יודעת מי היה בפה שלך כשנהרגת. את זה אני יודעת.
כולם יודעים?
כל מי שהיה בהלוויה שלך.
ייתכן שהזכרתי את זה פעם או פעמיים במהלך הטקס.
שאדו יודע?
כן, הוא יודע. ניסיתי להזדיין איתו על הקבר שלך.
זה נראה לי הוגן.
כן, זה באמת נראה הוגן.
אני לא גאה בעצמי.
קברתי את רובי עם הפין שלו,
הורדת אותו בנשיכה, דחפתי לו אותו לתחת.
הייתי גסה. אני אישה גסת רוח.
הכעס והאבל הפכו אותי גסת רוח.
אני...
לורה, גיליתי שרובי ואת מתים
ושניהלתם רומן באותו המשפט.
אולי זה לא היה אותו המשפט, אבל באותה הנשימה.
אולי זה היה משפט בהמשכים.
בעצם אני צריכה להודות לך.
אני צריכה להודות לשניכם.
קל יותר להתאבל על אדם שאת שמחה שמת.
יפה מצדך שהכנת לנו ספר הדבקות.
לכי להזדיין, לורה!
אני מכינה ספרי הדבקות כי זיכרונות משקרים.
חבל שאין לי תמונה שלך כשאת מזדיינת עם רובי לאלבום.
הייתי מדביקה אותה, מוסיפה נצנצים, שמה עליה פילטר יפה.
- אני מרגישה נורא. - שיזדיינו הרגשות שלך.
לכולם יש רגשות. לכולם אכפת מהרגשות שלהם.
לא אכפת לי מהרגשות שלך. אכפת לי מהמחשבות שלך.
- מה את חושבת על מה שעשית? - אני חושבת שעשיתי מעשה מחורבן.
אני חושבת שדפקתי אותך, אבל לא התכוונתי לדפוק אותך.
זה לא היה קשור אלייך.
למה שיהיה?
אלוהים, חשבתי שאת החברה הכי טובה שלי.
כשרובי ואני רבנו, לך סיפרתי ראשונה,
וכל הזמן הזה הזדיינת איתו
- מאחורי גבי. - לא כל הזמן.
שיקרת לי.
את פותחת את הפה ויוצאים ממנו רק שקרים.
שיקרתי פעם אחת.
בכל הסיפור הזה, שיקרתי שקר גדול אחד
שתחתיו הסתתרו שקרים קטנים רבים.
ומה היה השקר הגדול שלך, לורה?
אמרתי לשאדו שאוכל להמתין לו.
שמעי, אני יודעת שאת כועסת עליי מאוד כרגע,
אבל אני צריכה לשאול את המכונית שלך.
"לורה מון, בת 27 מאיגל פוינט, אינדיאנה
נהרגה בשעות הבוקר המוקדמות של יום רביעי
בתאונת דרכים.
לורה אהבה את עבודתה, את חבריה ואת משפחתה."
זו בדיחה מזוינת? מי כתב את החרא הזה?
לא הושקע כאן כל מאמץ.
"היא אהבה את עבודתה, את חבריה ואת משפחתה?"
זו פשוט עצלות. זו כתיבה עצלה מזוינת.
זה גם לא נכון בכלל.
מודעת אבל מחורבנת.
קיבלת מודעת אבל מחורבנת כי חיית חיים מחורבנים.
היית מחורבנת.
- לא הייתי מחורבנת עד כדי כך. - איך חיית עם עצמך?
כלומר, כשחיית באמת?
מתברר שלא חייתי עם עצמי.
איך את חושבת שתחיי עם שאדו?
בהנחה שהרדיפה שלך אחריו תישא פרי כלשהו.
מה יקרה אז? תהיו משפחה מאושרת?
יהיה לכם תינוק זומבי קטן? כלב זומבי?
תהיה לי שמש פרטית משלי.
לורה, ניגבת את התחת בשמש הזו.
- מגיע לשאדו טוב ממך. - אני אוהבת את שאדו.
אהבתי את שאדו,
אוהבת את שאדו.
אני אוהבת את שאדו.
הוא אור חיי.
מה?
לא אהבת אותו כשהיית בחיים.
בחייך, לא ממש אהבת אותו.
הוא היה כמו חיית מחמד.
יש סיבה לכך שקראת לו פאפי.
כן. עכשיו אני אוהבת אותו.
אותך אני זוכר.
אנחנו בית לוויות קטן ומשפחתי.
אנחנו מספקים המשכיות.
איביס וג'אקל עובדים כאן כבר 200 שנה.
סיכות לעצמות.
חוטי ברזל לשרירים.
צבע לעור.
עלינו לטפל בגוף שלך כמיטב יכולתנו
כי הוא כבר לא יכול לטפל בעצמו.
הגוף המת שלך דורש טיפול ותחזוקה.
אך איננו יכולים לעשות דבר כדי להקל את לבך הכבד.
אל תזוזי.
עוד יש בך סיכות.
הלב הכבד שלך משך אותך למטה כמו אבן בחזרה למקום שאותו עזבת.
חיית חיים מלאי הפרעות.
זו הייתה אהבה?
לא.
אבל אני מניחה שזה מה שזה עכשיו.
מצער מאוד.
אהבה תמיד מעמידה אותך בעמדת נחיתות.
אני חושבת שהמוות גורם לנחיתות.
רבים יעדיפו כל גרסה של אהבתם האבודה
על פני נטישת האהבה האבודה.
הוא יודה לכל אל שהחזיר אותך אליו.
כשתסיימי...
אשלים את המשימה שלי
ואשלח אותך אל האפלה.
- מלכודת זבובים -
היי, פאפי.